Traducerea şi adaptarea Vlad (blitzard43@yahoo.com)Ž - 2006
Timp de mii de ani, un ordin religios cunoscut sub numele de "Druizi"
a venerat copacii, uneori sacrificându-le fiinţe umane.
Druizii consideră că fiecare copac are un spirit păzitor.
Majoritatea sunt plini de bunătate şi viaţă,
dar unii dispun de puteri ale întunericului şi ale răului.
P R O T E C T O R U L
Bună, Leah! Vrei să-ţi citesc o poveste?
A fost odată ca niciodată, la marginea unei mari păduri,
o căsuţă unde locuiau un tăietor de lemne cu soţia lui.
Ei erau săraci şi abia aveau cu ce să-şi ducă zilele,
dar se iubeau şi îşi iubeau copiii, pe Hansel şi pe Gretel.
La un moment dat, pădurea a fost lovită de foamete.
Tăietorul de lemne şi soţia lui nu mai găseau de mâncare nici pentru ei,
darămite pentru copiii lor. Nu ştiau ce să facă.
Într-un final, omul a spus:
"Va trebui să ducem copiii în pădure şi să-i lăsăm să se îngrijească singuri."
A doua zi, când soţia lui dormea,
i-a luat pe copii cu el şi s-a dus să taie lemne.
Tăietorul de lemne le-a spus:
"Dormiţi sub copacul acesta, cât muncesc eu."
"O să vă trezesc când trebuie să mergem acasă."
Dar când copiii s-au trezit, era întuneric şi nici urmă de tatăl lor.
Erau singuri în pădurea mare, întunecată.
Acum, lui Hansel şi lui Gretel le era foarte frică.
Au alergat spre pădure, dar nu vedeau decât animale sălbatice.
Apoi, au văzut o casă minunată, care semăna cu un copac uriaş.
Înăuntru trăia vrăjitoarea cea rea, care omora copii şi îi mânca.
Când copiii s-au apropiat, copacul a început să se mişte.
Mai bine exersezi pe Nintento. Când ajung acasă, o să te bat.
- Imposibil! O să te bat! - Da, da...
Bună, frumoaso! Frumuseţe mică...
La revedere!
La revedere, Diana! Ne vedem duminică seară.
Iubitule, o să-ţi placă asta. Mi-am uitat ochelarii.
Allan!
Sângele copilului e pur acum. Moartea îţi dăruieşte viaţă!
Ciclul e încheiat.
Să înceapă altul!
TREI LUNI MAI TÂRZIU
Te aştepţi să ningă?
- Tu eşti, Phil, nu-i aşa? - Da.
- Ralph Hess. - Îmi pare bine de cunoştinţă.
Bun venit în "Pântecul Bestiei"!
O să ne uităm la schiţe după-masă, bine?
- Gail, salută-l pe Phil Sterlin. - Bună!
- Cum a fost zborul? - Extraordinar.
Eşti pentru prima oară în Los Angeles?
Da.
E nemaipomenit. E o faţă grozavă.
Toate sunt bune.
E cu totul neobişnuit să vezi o campanie la servicii publice
cu simţul umorului şi lipsă de respect.
Mulţumesc.
Facem o mulţime de servicii publice
şi nu văd de ce nu ar arăta la fel de bine ca celelalte.
Înţeleg.
La agenţia din Chicago te implicai direct.
Aici, lucrurile stau puţin altfel.
Avem planuri media, consultanţi de marketing, directori de creaţie.
- O să fie o problemă? - Sunt fericit acolo unde sunt.
Mi-am construit o reputaţie în Chicago şi ne place să locuim acolo.
- Vrei postul? - Da.
Fermecător...
- Pot să repar eu asta. - Ne putem permite?
Putem s-o închiriem pentru 6 luni, până găsim ceva.
Are potenţial.
Potenţial? Am avut un apartament cu 3 camere, în Chicago.
E o casă construită de Ned Runcie, ştiai asta?
- Runcie? - Da, arhitectul.
- Ştii camera aia de lângă bucătărie? - Da.
O să fie un birou minunat.
Serios? Mă gândeam să avem o cameră de oaspeţi.
Nu vreau nici un oaspete. Oricum, pe cine cunoaştem?
Cine crezi că o să vină de la Chicago?
Nu ştiu. Nu se ştie niciodată.
E posibil să apară cineva pe neaşteptate.
- Rude? - Da, poate o rudă.
Nu în vizită, poate să stea aici permanent.
- Mama ta? - Nu, nu mama. Mai mic decât mama.
Doamne! Mai mic decât maică-ta? Un şobolan?
Un şoarece, o furnică? Un microb?
Dacă spui "spermatozoid", eşti pe drumul cel bun.
Iisuse!
Bună!
Încerc să vă repar uşa. Am vrut s-o fac înainte să vă mutaţi, dar...
Eu sunt Ned Runcie.
Iubitule, vino să-l cunoşti pe omul care a proiectat casa asta.
Salut! Ned Runcie. Ce mai faci?
- Ai construit 20 de case în canion? - Da. 25. Nu le mai ţin socoteala.
E uimitor!
- Vrei să-ţi aduc o cafea? - Nu, mulţumesc.
Eu vreau o cafea.
Uite ce mi-au făcut la podea. Au mers cu bicicletele?
Pot să trimit pe cineva să polizeze asta, gratis.
- Nu, e-n ordine. - Serios...
Nu pot să-ţi spun cât mă bucur să te cunosc.
- Eu sunt designer de interior. - Da?
Casele lui au apărut în revista arhitecţilor, ştiai asta?
- Serios? - Asta a apărut acolo.
Înainte să se organizeze aici curse cu bicicletele.
Am venit să vă salut, nu vă mai deranjez.
Locuiesc mai sus, pe strada asta, dacă aveţi nevoie de ceva.
Sunt pe Intrarea Astral.
- E o casă ciudată, cu un coş mare... - Cred că o ştiu.
Ce naiba...
Cred că a fost de gradul 5.
Priviţi aici! Nici o crăpătură.
Nu o să mai arăt niciodată ca un om.
Te iubesc, Roseanne Barr.
Mai tare! Haide, Kate, dă tot ce poţi!
E aproape gata, respiră.
Haide, împinge! A ieşit capul.
E băiat.
Arată foarte bine.
Te las să-l vezi imediat. E foarte frumos.
- O să-l ştergem puţin. - E minunat!
Bună! E atât de frumos... Da.
- Cred că o să reuşim. - Dacă lucrăm amândoi?
Da. De ce? Te-ai răzgândit?
Nu, vreau să muncesc. Vreau să fac ce e mai bine pentru Jake.
Părinţii tăi au muncit, ai mei, la fel, e ceva normal.
E bine să crească ştiind că trebuie să muncească.
- Nu-i aşa, Jake? - Sunt de acord.
Vreau să-mi păstrez licenţa de decorator,
dar mă simt aşa de bine când fac asta, încât nu vreau să pierd nimic.
O să facem asta doi ani.
Apoi, după ce ne punem serios pe picioare, poţi face ce vrei.
Bine. Am căutat nişte agenţii de îngrijire a copilului.
Cred că ar trebui s-o încercăm pe asta, Îngerul Păzitor. E în Santa Monica.
- E rândul tău. - A fost rândul meu şi data trecută.
Nu, când a fost rândul meu, ai dormit.
Hai să dormim amândoi când e rândul meu.
Du-te!
Ştii că privarea de somn e o formă de tortură?
Jakie, băiete, gura mare!
Am lucrat pentru doamna Hornez timp de trei ani.
Am lucrat pentru dl şi dna Hanson patru ani, în Long-a Bee.
- Long-a Bee? Long Beach. - Da.
Presupun că vrei să-l alăptezi la sân, nu-i aşa, Kate?
- În primele şase luni. - Da.
Şase luni? Dr Kine a spus că patru luni sunt suficiente.
Desigur, părerile sunt împărţite.
De fapt, am avut ceva probleme. E prea apos...
Vă uitaţi la televizor, dnă Horniman?
Da, îmi plac comediile, "Legături de familie", "Fetele de aur".
Şi emisiunile siropoase.
Eu am avut grijă de un singur copil.
Nu e genul de lucru pe care vreau să-l fac tot restul vieţii.
Dră Russell, noi ne gândeam doar la următorii 4-5 ani.
"Domnişoară Russell"? Spuneţi-mi "Arlene", vă rog.
Vreau să predau educaţie fizică.
Urmez cursurile la seral, la colegiul Claremont.
Va trebui să stabilim un program.
Putem face asta.
Sunt fascinată de felul în care înoată un bebeluş la o lună.
- Să-l pun pe micuţ în apă? - Da, atunci e momentul potrivit.
Copiii sunt înotători din naştere.
Încă nu au învăţat să se teamă de apă.
Lumea se mişcă atât de repede...
Copiii trebuie să interacţioneze cu alţi copii, nu?
Ba da. Ai un prieten stabil?
Nu am întâlnit pe nimeni care să treacă testul.
- Astea sunt referinţele? - Da.
- Vrei să ne întrebi ceva, domnişoară... - Grandier.
Da. Ce vârstă are fiul dv.?
O să facă două săptămâni joia asta.
- E născut în octombrie? - Da.
- E Balanţă. - Da.
Aş putea să-l văd?
Scumpule, te-ai trezit? Vrea să te vadă cineva.
- E foarte frumos. Cum îl cheamă? - Jake.
Salut, Jake!
Ce băiat scump! E hrănit la sân?
Nu. Am încercat în primele zile, dar nu i-a plăcut.
Laptele meu avea prea multă apă.
Pare să-i placă mai mult reţeta.
Laptele vine din interiorul tău, e normal să fie mai apos.
Are nevoie de apă, mai ales în prima lună.
În laptele de mamă există anticorpi pe care nu-i poate copia nicio reţetă.
Crezi că ar trebui să mai încerc o dată?
Da, e foarte important.
Ştiaţi că, după patru săptămâni, sângele lor se schimbă?
Da. După patru săptămâni, nu mai conţine celule de copii.
Sunt exact ca ale noastre.
- E foarte atrăgătoare. - Nu e rea.
Poate chiar prea atrăgătoare.
- Mi se pare mie sau eşti geloasă? - Nu, sunt îngrijorată.
- Spune-mi tu prima. - Nu, mai întâi tu.
Notează.
Stai! Eşti gata?
- Bună, doamnă Sterlin! - Poţi să-mi spui "Kate".
- Mulţumesc. - Intră, dră Grandier.
Spuneţi-mi "Camilla".
Bună, Jake!
Ţi-am adus nişte prieteni. El e Holt.
El e Jarmara,
iar el e Pyewacket.
Ei sunt prietenii tăi, Jake. Prietenii tăi cei mai buni.
...postul naţional de radio din sudul Californiei.
Sunt Diedra O'Donahue şi, în timp ce toată lumea visează,
o să vă pun o melodie a unui excelent grup australian.
Se numeşte The Trippins.
Iată-i pe David McComb şi trupa lui din Perth, cu piesa "Wide Open Road".
Aţi simţit şi voi?
Nu cred că a fost prea mare, dar a fost suficient să scuture lucrurile aici.
A sărit discul, sunt casete şi CD-uri peste tot.
Cred că şi inima mea e pe acolo, pe jos.
Nu-mi place când pământul face asemenea lucruri.
Ştiţi ceva? Până vedem de unde a venit şi cât de mare a fost,
hai să vă pun o melodie de Roger Enno.
Cred că asta o să ne calmeze nervii.
E de pe ultimul lui album, intitulat "Sweetie pie".
Plouă, Jake, plouă.
Salut, domnule Sterlin!
- Scuză-mă! - E-n ordine.
- Ai simţit? - Da. A fost un alt cutremur, nu?
Da. Nu aveam somn şi am venit în camera copilului...
E-n ordine. M-am dus la baie şi ghici cine s-a trezit şi a decis să se joace?
Eşti un obraznic!
Uneori cred că suntem tare norocoşi.
Jake e norocosul. Nu-i aşa? Să aibă un tată ca tine.
Eu nu l-am cunoscut pe tata. Iar mama a murit când...
Nu eram mai mare decât Jake.
Îmi pare rău.
Vrei să-l culci? Cred că e gata de somn.
Noapte bună, amice! Vise plăcute!
Puricii să te sărute! Te iubesc!
Am câteva veşti despre cutremur. Nu a fost chiar aşa de rău.
Dacă ţinem cont de faptul că suntem suficient de nebuni ca să locuim aici...
A avut 3,9 grade, cu epicentrul la vreo 16 km în largul mării.
Nu au fost victime sau accidentări grave, doar borcane zburate de pe rafturi
şi nervii puţin scuturaţi, ca de obicei, pentru sudul Californiei.
Dacă mai aflu ceva, vă spun.
Dacă nu, vă las să vă continuaţi noaptea cu KRCW,
cu o piesă a grupului "Not Drowning", din Sydney.
"Wavin", de pe albumul "Claim".
În curând, Jake.
Curând vom merge în Pădurea Sacră.
Azi vei bea lapte de mamă. I-ai simţit lipsa, nu-i aşa?
- Scumpo, ce mai faci? - Aia e poşeta ta?
Cum te cheamă, micuţule?
Ce e? Ţi-a mâncat pisica limba?
- Micuţul e al tău? - Da.
Nu ar trebui să umbli pe aici aşa de târziu.
E foarte periculos.
- Vrei să te conducem acasă? - Nu, mulţumesc.
De ce nu?
Vă avertizez, lăsaţi-ne-n pace!
Mă avertizezi tu pe mine?
Nu mă avertizezi tu pe mine, târfă!
Eu te avertizez pe tine!
Unde te duci? Întoarce-te!
Rahat!
Unde dracu' s-a dus?
Vreau o bere.
Ticăloasa!
Cred că a luat-o pe aici. Ce zici?
- Ai mai fost aici? - Nu.
Unde dracu' e?
O să ne distrăm puţin.
Tu şi cu mine, chiar acum.
Ce mai faci, băiete?
- Vrei să te joci? - Lasă-l în pace!
Uită-te aici. Vezi asta?
- Îţi place asta? - Taie-o pe târfă!
Ce e asta?
Foarte frumos...
- Ce naiba e asta? - Ai grijă!
- Bună! Eu sunt Gail. - Bună! Eu sunt Kate.
Mă bucur să te cunosc.
Bună! Intră.
Ne-au cumpărat pe baza unei reclame din '72,
aşa că m-am dus şi le-am spus: "Spune povestea acestui om".
- A fost bună. - Dar să revenim la cea făcută de noi.
Povestea e amuzantă, are început, mijloc şi sfârşit.
Când eram mic, aproape de 13 ani, părinţii mei au făcut greşeala
să mă lase singur în casă, pentru un weekend.
Când s-au întors, reconstruiam sufrageria.
- Glumeşti? - Nu. Am pus lucarne.
Şi am pus teracotă în baie. Mi-a luat o zi şi jumătate.
- De unde ai făcut rost de bani? - Şi ce-au spus?
Le-a plăcut. M-au angajat să le aranjez şi garajul.
De ce nu le-ai cerut permisiunea?
Ai lăsa un copil de 13 ani să-ţi redecoreze acasa?
Care e povestea cu femeia aceea?
Găteşte, face curat, are grijă de copil?
- Ce altceva mai face? - Cumpărături.
E incredibilă! De unde e?
Din Anglia, din Londra.
A lucrat pentru spitalul de copii de pe strada Ormond.
- Cum aţi găsit-o? - E foarte ciudat.
La început ne-a plăcut mai mult o altă fată.
Nu ea a fost prima voastră alegere?
Vreau s-o văd pe prima, îi vreau numărul de telefon.
Vorbesc serios.
Te simţi bine?
- S-a întâmplat ceva? - Nu, mă simt bine.
Am avut un accident.
- Ia să văd. - Nu, te rog!
- Ai un medic? - Da.
- Pe cine? Când te vezi cu el? - Am programare mâine.
- Unde? - La Westwood.
Cum o să ajungi acolo? Te pot duce eu.
Nu, mulţumesc, e-n regulă. Eşti foarte amabil, mersi.
Uite ce am eu!
- Doamne, uită-te la el! - E atât de moale...
E incredibil!
- Pot să-l iau în braţe? - Da.
- Seamănă cu Winston Churchill. - Încă nu fumează trabuc.
Scumpule...
- Vrei să-l iei, Ralph? - Nu.
- Camilla, ţi se dă liber? - Da, în fiecare marţi.
Mâine e marţi.
Ridic o casă după colţ, pe Saltair. E destul de interesantă.
E mult diferită de asta. Ai putea veni s-o vezi.
Nu cred, mulţumesc.
- Poate când te vei simţi mai bine. - Bine.
- Excelent! Pe curând! - Mulţumesc.
La revedere!
- Sunteţi foarte norocoşi... - Mulţumesc.
Hai, scumpule, adormi pentru tata.
Hai, Jakie!
Adormi, copile. Adormi pentru tati.
Ce e, iubitule?
Bună dimineaţa!
- Cum se simte Jake? - A dormit buştean. Dar tu?
- Vrei micul dejun? - Doar o cafea. Tare, te rog.
Să nu munceşti prea mult, bine? O zi bună, Jake!
- O zi bună, dle Sterlin! - Mulţumesc.
Simţi, Jake? Peste câteva zile, sângele tău va fi pur.
Hai să mergem la Camilla.
Bună!
- Arăţi bine. - Mulţumesc.
Azi am început să-l alăptez.
- Cum a mers? - Bine, i-a plăcut.
- Îmi închizi fermoarul? - Ce e cu bandajul?
E un chist, ţi-am spus. Mulţumesc.
- Unde te duci? - Pe Melrose, să mă uit prin magazine.
- Te întâlneşti cu cineva? - Nu, mă duc doar eu.
Te invidiez. Mi-e dor de serile când ieşeam şi eu.
Eram nişte fete nebune, de la Şcoala de Arte din Chicago.
Aşa l-am cunoscut pe Phil.
Într-o pizzerie. Fetele m-au provocat să-l întreb dacă e virgin.
- Şi era? - Nu mi-a spus nici până azi.
- Cu ce ajungi acolo? - Pe jos.
Lasă-mă să te duc eu. Ştii cât e de departe?
Da. Nu-i nimic, îmi place să mă plimb. O să-mi prindă bine.
Nu uita, bate-l pe spate după fiecare masă
şi, dacă te apucă durerile, are biberonul pe masa din bucătărie.
- Noapte bună! - Cred că o să-i fie dor de tine.
Şi mie o să-mi fie dor de el.
Noapte bună!
- Ned! - Bună, Kate!
- Ce faci? - Bine. Intră.
Ai grijă la raţă.
- Ce mai face copilul meu preferat? - Bine, doarme în sufragerie.
- Vrei să-l vezi? - Nu. Camilla e pe aici?
- Nu, nu e. Te aştepta? - Nu, nu stabiliserăm nimic.
Am auzit de o trupă la muncă şi m-am gândit că poate vrea să-i vadă.
Dar mai întâi voiam s-o duc la medicul ei.
- La medic? - Da. Are dureri într-o parte.
Mie nu mi-a spus nimic. A spus că se duce să se uite prin magazine.
Acum a plecat. Poţi s-o prinzi din urmă, dacă te grăbeşti.
- Ia tu astea. - Haide! Abia a plecat.
- Lasă, am întârziat. - La ce?
Ai întârziat la întâlnirea cu Camilla. Du-te după ea.
Camilla!
Camilla?
Da. Numele meu e Runcie. Stau pe Intrarea Astral, 1201.
Da. Vreau să raportez...
Runcie. Da... Ascultaţi-mă, vă rog.
Sunt coioţi în curtea mea. Nu, nu, sunt sigur.
Poftim? Nu, nu-mi spuneţi mie că e imposibil!
Sunt chiar în faţa casei mele!
Nu atacă decât atunci când le e foame. Acum le e foarte foame, bine?
Le e foame, sunt aici.
Nu, ascultaţi-mă, vă rog, trimiteţi pe cineva.
Alo?
Bună! Acum nu suntem acasă.
Lăsaţi un mesaj după bip şi vă sunăm noi.
Mulţumesc. La revedere!
Phil, ascultă-mă, am văzut ceva în noaptea asta.
Nu-mi vine să cred ce-am văzut! Camilla...
Trebuie să mă crezi.
Nu o lăsa pe femeia aia să-ţi mai intre-n casă.
Nu o lăsa pe femeia aia...
Rahat!
Nu ar fi trebuit să mă urmăreşti.
Dle Sterlin, nu ne cunoaştem, numele meu e Molly Sheridan.
Am numărul dv de la Agenţia Îngerul Păzitor.
Sper că nu vă deranjez.
Trebuie să stăm de vorbă, e foarte important, vă rog să mă sunaţi.
Numărul meu e 805-2958170.
Phil, ascultă-mă, am văzut ceva în noaptea asta.
Dle Sterlin, vino să te uiţi la Jake.
- S-a întâmplat ceva? - Nu sunt sigură.
- Ce e? - Cred că e cam palid, nu vi se pare?
Da.
Cum te simţi, Jakie?
Mi-am făcut griji pentru el, când am venit dimineaţă.
De obicei era treaz, dar nu şi acum.
- Nu ştiu, tu ce crezi? - Poate că are nevoie de aer proaspăt.
Fă-mi un serviciu, sună-l pe dr Kline.
Nu cred că e chiar atât de grav.
Hai să nu ne dăm cu presupusul. Sună-l pe dr Kline.
Da?
- Dnă Sheridan? Sunt Phil Sterlin. - Vă rog, intraţi.
- El e fiul meu, Scott. - Salut, Scott!
Cunoaşteţi o femeie pe nume Diana Julian?
Nu, îmi pare rău, nu cunosc.
Oricum, nu ăsta e numele ei. Foloseşte mereu alte nume.
Dar e posibil s-o cunoaşteţi.
De ce credeţi asta?
- Cunoaşteţi Agenţia Îngerul Păzitor? - Da.
Persoana care vă îngrijeşte copilul e de acolo?
Exact.
Persoana care a avut grijă de Leah, Diana Julian îşi spunea,
a fost recomandată de Îngerul Păzitor.
Sau, cel puţin, aşa am crezut noi.
A lucrat pentru noi mai puţin de o lună.
Am îndrăgit-o, am avut încredere-n ea, iar ea ne-a luat-o pe Leah.
Poliţia nu a găsit-o. Toate referinţele erau false,
toate adresele pe care ni le-a lăsat, false.
Nu am aflat decât atunci când a fost prea târziu.
Vreau să vă ajut, dnă Sheridan, dar nu înţeleg ce...
Poliţia face tot ce poate, dar ei cred că Leah a murit.
Dacă aş crede asta, nu aş putea continua, aşa că fac ce pot.
Am angajat un detectiv particular,
care a făcut rost de o listă a clienţilor firmei Îngerul Păzitor.
M-am gândit că poate femeia asta a intrat în casa altor oameni.
- Înţeleg. - I-am sunat pe toţi cei de pe listă.
Toţi au fost foarte cooperanţi. Se pare că s-a mai întâmplat.
Sunt sigur că e ea.
Ai un copil mic, nu? Un băieţel.
Da. Îmi vine greu să accept. Nu pot...
- Cine are grijă de el? - Înţeleg cum te simţi, dar...
Nu, nu înţelegi. Sper să nu înţelegi vreodată.
Sper să nu te trezeşti şi să vezi că ţi s-a adeverit cel mai groaznic coşmar.
- Ai o fotografie a drei Julian? - Nu.
Cum arată?
Are în jur de 27 de ani, e de înălţimea mea, slăbuţă,
ochii cenuşii, cu pielea albă, e atrăgătoare. Are un accent.
- Ce fel de accent? - Nu sunt sigură.
Cred că european, poate britanic.
- Şi ce culoare are părul ei? - Şaten închis, aproape roşcat.
Fata care lucrează pentru noi are părul deschis.
- Are ceva pe burtă. - Poftim?
Are un semn aici, pe burtă.
- O cunoşti, nu-i aşa? - E imposibil.
- E Diana? - Nu se poate.
Mă laşi s-o văd?
Ar fi putut să-şi schimbe înfăţişarea, dar...
Trebuie să vorbesc cu ea, mai întâi.
Nu, nu e Camilla.
- Camilla? De ce nu mă laşi s-o văd? - Te las, dar va trebui să mă laşi...
Ştii unde e Leah?
Nu, Scott, nu ştiu. Ce e asta?
Mi-a dat-o Diana.
Şi ce vrei să fac eu?
Vreau să aranjezi să o văd fără ca ea să ştie.
Dacă e ea, va intra-n panică şi e periculoasă.
Nu cred că e Camilla. Copilul nostru e bine.
Are grijă de el ca şi cum ar fi al ei.
Asta am simţit şi noi. Ce vârstă are copilul vostru?
Patru săptămâni.
Atât avea şi Leah, când am văzut-o ultima oară.
Camilla?
Rahat!
Phil, ascultă-mă, am văzut ceva în noaptea asta.
Nu-mi vine să cred ce-am văzut! Camilla...
Trebuie să mă crezi.
Phil, ascultă-mă, am văzut ceva în noaptea asta.
Nu-mi vine să cred ce-am văzut! Camilla...
Trebuie să mă crezi.
Nu o lăsa pe femeia aia să-ţi mai intre-n casă.
Ned!
Ştii că ai lăsat uşa deschisă?
Ned!
A sosit momentul, Jake. Nu te teme.
- Pe unde naiba ai fost? - Dle Sterlin!
Unde ai fost?
Am petrecut dimineaţa la Zoo şi apoi a trebuit să aşteptăm autobuzul.
- L-ai dus la dr Kline? - Nu, nu mi s-a părut necesar.
Ţi-am spus că vreau să-l duci la dr Kline.
Se simte foarte bine. Ne-am distrat de minune.
Bineînţeles că s-a distrat, bebeluşii se distrează mereu.
- Se distrează stând pe covor! - Vă rog să nu mai ţipaţi.
Ce se întâmplă aici?
I-am spus lui Kate că nu cred că avea nevoie de medic.
Aşa e. Ce s-a întâmplat?
Phil, ascultă-mă, am văzut ceva în noaptea asta.
Nu-mi vine să cred ce-am văzut! Camilla...
- La ce se referă? - Nu ştiu.
Ascultă-i vocea. E speriat de moarte.
- Nu ştiu la ce referi. - Vreau să pleci din casa mea!
- Phil! - Trebuie să-l culc pe Jake.
- Ce se-ntâmplă? - Ia mâinile de pe fiul meu!
- Nu-l atinge aşa! - Du-l la culcare.
Ştii cu cine m-am întâlnit azi, Camilla?
Cu Molly Sheridan. O ştii pe Molly Sheridan, nu?
Nu.
Ai avut grijă de copiii familiei Sheridan, nu?
- Ai avut grijă de Leah Sheridan, nu? - Nu!
- Phil, ce înseamnă asta? - A luat bebeluşul şi...
- Cum îndrăzneşti?! - Am dat nişte telefoane azi.
Ar fi trebuit să le dau mai demult, dar bine că le-am dat şi azi!
Prima oară l-am sunat pe Harold Freeman, din Madison, Wisconsin.
Ce mai face domnul Freeman?
Nu ştiu! Dar nu e în Madison, Wisconsin!
Oamenii care mi-au răspuns n-au auzit în viaţa lor de Harold Freeman.
Îmi amintesc că am primit o scrisoare de la dna Freeman.
S-au mutat în Oak Park, Michigan, ca să fie mai aproape de mama ei.
- Mai ai scrisoarea? - Probabil.
Şi doctorul Miller, din Athens, Ohio?
- Numărul ăla nu există! - Probabil că şi l-a schimbat.
Centralista mi-a spus că numărul ăsta n-a existat niciodată!
La toate numerele la care am sunat, nimeni nu a auzit de tine!
Am vorbit cu agenţia Îngerul Păzitor!
Mi-au spus că au o Camilla Grandier înregistrată la ei,
dar nu a fost recomandată pentru postul ăsta.
- De ce faci asta? - Las-o pe ea să vorbească!
Ce zici, Camilla? Sau te cheamă Diana? Diana Julian?
E adevărat, nu am fost recomandată de agenţie.
Cine eşti? Spune-mi numele unei persoane care poate confirma cine eşti,
în afară de Molly Sheridan.
Am aflat de post printr-o prietenă foarte apropiată.
Cine?
Ea m-a convins să vin. Ea v-a trimis CV-ul.
- Dă-mi numele şi telefonul ei. - Îmi era o prietenă foarte bună.
- Cum o chema? - Arlene Russell.
E o minciună, ca tot ce ne-ai spus până acum!
- Vreau să vii la Molly Sheridan. - În niciun caz!
- Nu mai stau un minut în casa asta. - Pleacă, nu te vreau aici!
Diana Julian sau cum te-o chema, eşti concediată!
Ieşi din casa mea!
Şi aruncă toate lucrurile astea!
A păţit ceva. Phil, ceva nu e în regulă.
- De cât timp e aşa? - De vreo 3 ore.
Nu a deschis ochii deloc.
- Respiră normal? - Da.
Slavă Domnului!
A mâncat ceva?
Cred că a mâncat ultima oară azi, la prânz.
- De ce nu se trezeşte? - Există mai multe posibilităţi.
- Ar putea fi meningită. - Ce e asta ?
O inflamaţie a creierului. Probabil de aceea nu răspunde la stimuli.
- Cât timp poate sta aşa? - Nu mai mult de 24 de ore, dar e...
Ce e?
- Şi apoi? După 24 de ore? - I-ai dat noua reţetă?
- Am început să-l alăptez iar. - Înţeleg. Nu mi-ai spus.
- Doar nu credeţi că de asta... - Nu.
Am putea să-i facem nişte teste lui Kate.
O să-i verific nivelul glucozei, ca să scot din calcul hipoglicemia.
După aceea, vom căuta posibilităţile neurologice.
Doamne, ascultă-mă! Te rog, fă-mi copilul bine.
Te rog! Te rog, ajută-mă!
Se simte bine.
Doamne! Mă duc să-l caut pe dr Kline.
Mulţumesc, Doamne!
Camilla, ce cauţi aici?
Nu puteam pleca fără micuţul Jake.
El are nevoie de mine, iar eu am nevoie de el.
Nu te teme, nu va păţi nimic.
Nu are nevoie de tine! Nu te apropia de el!
- Vezi? Nu se sperie? - Vine doctorul, Camilla!
Va trăi veşnic prin mine! Nu e minunat?
Camilla! Nu!
Ce faci? Nu-l lua! Phil!
Ia mâinile de pe copilul meu!
Ţine-te bine!
- Ia-l! Îl ţii bine? - Da.
Dumnezeule!
Treci în spatele gardului!
Fugi! Vor copilul!
Ne întâlnim la intrarea în pădure!
Phil!
Ai grijă!
Naiba să te ia!
- Aţi putut să dormiţi? - Nu prea mult.
Îmi pare rău, biroul acela e singurul unde am o canapea.
- Cum se simte micuţul? - Mai bine. A luat micul dejun.
Am şi eu un fiu. Are doi ani.
Să începem cu începutul.
Agenţia Îngerul Păzitor are o femeie pe nume Grandier,
dar nu au trimis-o la voi.
S-a mutat la New Orleans acum câteva luni.
Ştiam asta.
Aţi spus că femeia voastră e britanică?
Asta a spus ea.
Nu e înregistrată la Biroul de Imigraţii.
Ţi-am spus că actele ei sunt false. Referinţele ei erau false.
Ne-am dus în pădure, în spatele casei voastre.
Am fotografiat-o de sus până jos.
Aţi văzut copacul?
- Copiii? - Te referi la gravuri?
Nu sunt gravuri. Acolo a dus copiii.
- Dle Sterlin, nu i-am găsit corpul. - Poftim?
Urmele de maşină erau aşa cum aţi spus...
Normal că erau urme de maşină!
Am lovit-o cu jeep-ul, am trecut peste ea!
Am lovit-o în plin! Cred că aveam 70 la oră!
- Am omorât-o! - Ştiu, aşa aţi spus.
- Era moartă! - Am văzut-o, era moartă.
- I-aţi luat pulsul? - Nu, nu i l-am luat!
Ştiu ce vreţi să spuneţi, dle Sterlin.
Mi-aţi mai spus şi că zbura printre copaci.
Ştiu cum sună asta.
- Serios? - E purul adevăr.
Păreţi nişte oameni de treabă, dar ceea ce spuneţi e ilogic.
Ştiu că aţi trecut printr-o experienţă îngrozitoare.
Nu ştiu ce experienţă, dar e evident...
Nu e o invenţie!
Nu ştiu cu ce vă pot ajuta. Nu există nici un cadavru, nici o crimă.
Fiul vostru e bine, slavă Cerului.
Dar nu există dovezi că femeia pe care aţi descris-o ar exista.
Vă sfătuiesc să vă duceţi la hotel. Pot să trimit un om cu dv.
Odihniţi-vă, şi apoi, dacă vreţi, puteţi discuta cu psihologul.
E-n ordine, mulţumesc. Ne-aţi fost de mare ajutor.
Ce aveţi de gând?
Ne întoarcem acasă, ne strângem lucrurile şi plecăm dracului de aici.
Şi apoi?
Tati se întoarce curând şi după aceea plecăm.
Serios? Nu mai spune!
E-n ordine... Gata...
- Am nevoie de copilul acela! - Nu.
Înainte să se schimbe sângele!
Nu!
E-n ordine, acum suntem în siguranţă.
S F Â R Ş I T
Traducerea şi adaptarea Vlad (blitzard43@yahoo.com)Ž - 2006
Saturn Award Nominee for Best Horror Film 1991
Saturn Award Nominee for Best Music 1991 - Jack Hues
Saturn Award Nominee for Best Supporting Actress 1991 - Jenny Seagrove